Installation guide (Български) - ArchWiki

Jump to content

This article or section needs to be translated.

Notes: Despite the update on 2021-07-13, this page is mainly untouched since 2018-12-08. (Discuss in Talk:Installation guide (Български))

Тази страница е ръководство за исталирането на Arch Linux от “живия“ диск зареден от официалния инсталационен образ. Преди инсталиране е препорачително да погледнете често задаваните въпроси. За нормите използвани в този документ вижте Help:Reading. В частност , примери форматирани с `курсив` трябва да бъдат заменени.

За по обстойни иструкции вижте съответните ArchWiki страници или man page ръководства на самите програми, връзки и за двете от които са налични на тази страница. При нужда от помощ може да се обърнете към чат-а или да оставите своите въпроси във форума.

Arch Linux би трябвало да работи на всяка x86_64 съвместима машина с поне 512 MB RAM. Основна инсталация с всички пакети от група base може да заеме по-малко от 800 MB of дисково пространство. Тъй като инсталационният процес трябва да вземе пакети от външни хранилища, това ръководство приема, че е налична работеща интернет връзка.

## Преди инсталацията

Ще откриете инсталационния диск и съпътстващите го GnuPG подписи на Download страницата.

### Verify signature

Преди да използвате диска е препоръчетелно да проверите подписите му, особено когато е свален от HTTP mirror, изтеглянията ог който могат да бъдат промеменени.

На система с GnuPG инсталиран, направете го сваляйки PGP signature (под Checksums) в папката с ISO файла, и потвърдявайкиго с `gpg --keyserver pgp.mit.edu --keyserver-options auto-key-retrieve --verify archlinux-<версия>-x86_64.iso.sig`.

В алтернатива, изпълнете `pacman-key -v archlinux-<version>-x86_64.iso.sig` от съществуваща Arch Linux инсталация като root.

Note:

- Съмият подпис може да бъде манипулиран ако е свален от mirror, от колкото от archlinux.org като отгоре. В този случай, потвърдете че публичният ключ, който се използва да се декодира подписа, е подписан от друг, достоверен ключ. Командата `gpg` ще ви даде отпечатъка на публичният ключ.
- Друг начин да се потвърди автентичността на подписа е да се потвърди че отпечатъка на публичният ключ е същият къто този използван от разработчикът на Arch Linux който е подписал ISO файлът. Вижте Wikipedia:Public-key_cryptography за повече информация за процесът с публични ключове за удостоверяване на ключове.

### Включете живата среда

„Живата“ среда може да бъде включена от USB флашка, компакт диск или по мрежа с PXE. За други инсталационни начини, вижте Category:Installation process.

- За да изберете носителя с Arch, вероятно трябва да натиснете клавиш по време на автоматичения тест при включване. Погледнете ръководството на дънната платка на компютъра Ви за повече информация.
- Щом се появи менюто на Arch, изберете Boot Arch Linux и натиснете `Enter` за да влезете в инсталационната среда.
- Вижте README.bootparams за списък с boot параметри, и x86_64 за списък с включените пакети.

Ще бъдете логнати в първата виртуална конзола като root потребител със Zsh шел.

За да смените с друга конзола — например, за да видите това ръководство с ELinks по време на инсталацията — натиснете клавишната комбинация `Alt+стрелка`. За да редактирате конфигурационни файлове, използвайте nano, vi или vim.

### Изберете клавиатурна подредба

Първоначално избраната конзолна клавиатурна подредба е US. Други достъпни оформления могат да бъдат изброени с:

    # ls /usr/share/kbd/keymaps/**/*.map.gz

За да промените клавиатурата добавете името на файла ѝ към loadkeys(1), пропускайки пътя и разширението. Например, за да изберете германска клавиатурна подредба:

    # loadkeys de-latin1

Конзолните шрифтове се намират в `/usr/share/kbd/consolefonts/` и се избират със setfont(8).

### Проверете boot режима

Ако е избран UEFI режим на UEFI дънна платка, Archiso ще включи Arch Linux чрез systemd-boot. За да проверите това, проверете efivars директорията:

    # ls /sys/firmware/efi/efivars

Ако директорията не съществува, системата може да зареди в BIOS или CSM режим. Проверете ръководството на дънната ви платка за детайли.

### Свързване с интернет

Инсталационният образ включва dhcpcd за жична връзка при включване. Връзката може да бъде потвърдена с ping:

    # ping archlinux.org

Ако връзка не е достъпна, stop dhcpcd със `systemctl stop dhcpcd@interface` където `interface` може да бъде tab-completed. Продължете с настройването на мрежата според Network configuration.

### Обновяване на системния часовник

Използвайте timedatectl(1) за да се уверите, че системният часовник е точен:

    # timedatectl set-ntp true

За да проверите състоянието на услугата, използвайте `timedatectl status`.

### Разделяне на дялове

Разпознатите от системата твърдите дискове са показани като `/dev/sda` или `/dev/nvme0n1` (block устройства). За да ги видите използвайте lsblk или fdisk.

    # fdisk -l

Резултати завършващи на `rom`, `loop` или `airoot` могат да бъдат игнорирани.

Следните дялове са необходими за избраното устройство:

- Един дял за root директорията `/`.
- Ако UEFI е включено, и системен дял.

Note: Swap може да бъде отделен дял или файл.

За да промените таблицата на дяловете, използвайте fdisk или parted.

    # fdisk /dev/sda

Вижте Partitioning за повече информация.

Note: Ако искате да създадете устройство за LVM, disk encryption или RAID, направете това сега.

### Форматиране на дяловете

Щом дяловете са създадени, всеки трябва да бъде форматиран в съответната файлова система. Например, за да форматирате дяла root на `/dev/sda1` с `ext4`, използвайте:

    # mkfs.ext4 /dev/sda1

Ако създадохте дял за swap (например `/dev/sda3`), включете го с mkswap:

    # mkswap /dev/sda3
    # swapon /dev/sda3

Вижте Създаване на файлова система за детайли.

### Включване на файловите системи

Включете файловата система на дяла root към `/mnt`, например:

    # mount /dev/sda1 /mnt

Създайте точки на качване за други дялове и ги включете подобаващо:

    # mkdir /mnt/boot
    # mount /dev/sda2 /mnt/boot

genfstab(8) ще открие качени файлови системи и суап място.

## Инсталиране

### Избиране на източник

Исталационните пакети трябва да бъдат изтеглени от mirror сървъри, които са описани в `/etc/pacman.d/mirrorlist`. На “живата“ система, всички източници са включени и подредени по скорост и времето необходимо за синхронизирането им, когато е бил създаден инсталационният образ.

Колкото по-високо в списъка е източник, толкова по-скоро ще бъде използван при сваляне на пакет. Вероятно бихте искали да редактирате файла, като преместите географски по-близките източници най-горе в списъка, въпреки че и други фактори могат да повлият.

По-късно този файл ще бъде копиран от pacstrap, затова е добре да ги подредите правилно.

### Инсталиране на основни пакети

Използвайте скрипта pacstrap(8) за да инсталирате групата base пакети:

    # pacstrap /mnt base

Тази група не включва всичко налично на “живата“ инсталация, като btrfs-progs или определени безжични фърмуеари; вижте включените пакети за сравнение.

За да инсталирате пакети и други групи като base-devel, добавете имената им след pacstrap (разделени с интервал) или с индивидуални pacman команди след стъпката #Chroot.

## Настройване на системата

### Fstab

Генерирайте fstab файл (използвайте `-U` или `-L` за UUID или надпис):

    # genfstab -U /mnt >> /mnt/etc/fstab

След това проверете съдържанието на изходящия файл в `/mnt/etc/fstab` и редактирайте в случай на грешка.

### Chroot

Change root в новата система:

    # arch-chroot /mnt

### Времева зона

Настройте времевата зона с:

    # ln -sf /usr/share/zoneinfo/Region/City /etc/localtime

Използвайте hwclock(8) за да създадете `/etc/adjtime`:

    # hwclock --systohc

Тази команда очаква часовника на устройството да бъде UTC. Вижте System time#Time standard за детайли.

### Локализиране

Махнете `#` пред `en_US.UTF-8 UTF-8`, както и от други нужни локализации в `/etc/locale.gen` и ги създайте с командата:

    # locale-gen

Настройте променливата `LANG` в locale.conf(5), например:

    /etc/locale.conf

    LANG=en_US.UTF-8

Ако сте променили подредбата на конзолната клавиатура, може да направите промените постоянни във vconsole.conf(5):

    /etc/vconsole.conf

    KEYMAP=de-latin1

### Настройване на мрежи

Създайте hostname файла:

    /etc/hostname

    моето-хост-име

Добавете го и в hosts(5) файла:

    /etc/hosts

    127.0.0.1	localhost
    ::1		localhost
    127.0.1.1	моето-хост-име.localdomain	моето-хост-име

Ако системата е с постоянен IP адрес, то той трябва да бъде използван вместо `127.0.1.1`.

Завършете мрежовото настройване на току що инсталираната среда.

### Initramfs

Съдаването на нов initramfs обикновено не е необходимо, защото mkinitcpio е бил задействан от инсталирането на пакета linux при извършването на pacstrap скрипта.

При специални случай, променете mkinitcpio.conf(5) файла и създайте initramfs образ с командата:

    # mkinitcpio -p linux

### Root парола

Създайте root парола с:

    # passwd

### Boot loader

Linux-съвместим boot loader трябва да бъде инталиран за да включите Arch Linux. Вижте Arch boot process#Boot loader за да изберете някой от предоставените.

Ако разполагате с Intel или AMD процесор, включете microcode обновления.

## Рестартиране

Напуснете chroot средата като напишете `exit` или като натиснете `Ctrl+D`.

Също така може да изключите всички дялове с `umount -R /mnt`: това позволява да забележите "заети" дялове, ако има такива и да намерите причината за това с командата fuser(1).

Накрая рестартирайте машината като напишете `reboot`: всеки все още включен дял ще бъде автоматично изключен от systemd. Не забравяйте да извадите инсталационния носител, след което се впишете в новата система с root потребителя.

## След инсталиране

Вижте основни препоръки за насоки в поддръжка и след инсталационни ръководства (като включване на графична среда, звук или тъчпад).

За списък с програми, които биха ви заинтересовали, вижте List of applications.

Category:

- Installation process (Български)

Hidden category:

- Pages or sections flagged with Template:Translateme